Mitä asiaa?
Anteeksi.
- Toin illallisesi. - Selvä. Jätä se siihen.
- Oliko vielä jotain muuta? - Mitä teet?
Mittaan paikallisen tomaatin nitraattipitoisuuksia.
Miksi?
Miksikö?
Ei se sinua kiinnosta.
Nauti illallisestasi.
Walter?
Mitä meidän pitäisi mielestäsi tehdä, jos selviämme epidemiasta?
Ei aavistustakaan. Mutta en usko, että mitään hyvää seuraa, -
jos jatkuvasti puhumme tilanteesta, joka meidän olisi parasta unohtaa.
- Mutta sinä et unohda. - Ole kiltti. Minun täytyy tehdä töitä.
- Etkö kuuntele, mitä minulla on sanottavana? - Hyvä on. Jos vaadit.
Tänään, oltuani -
- luostarissa niiden nunnien kanssa. - Mitä he ovat tehneet, käännyttäneet sinut?
- He puhuivat sinusta, ja se sai minut tuntemaan... - Mitä?
- Mitä se sai sinut tuntemaan? - Olen tainnut pelätä sinua.
Olisi pitänytkin.
Suo anteeksi. En voi työskennellä. Menen sänkyyn.
Tiedän, että olet vihainen minulle, mutta jos yrittäisimme puhua...
En ymmärrä sinua. Mitä haluat minusta?
Kenties haluan meidän vain olevan hieman onnellisempia.
Olet väärässä, jos luulet minun olevan onneton. Minulla on täällä niin paljon tekemistä, etten -
- kerkeä ajatella sinua juuri ollenkaan. - Sitä yritänkin sanoa.
- Tunnen itseni hyödyttömäksi. - Minkä minä sille voin?
Herran tähden, Walter! Lopettaisitko rankaisemiseni?
Halveksitko minua?
- En. Halveksin itseäni. - Miksi?
Siksi, että saatoin joskus rakastaa sinua.
Hei.
- Toivottavasti en tullut sopimattomaan aikaan. - Sisar Maryse kuoli viime yönä.
Kirjoitin siitä juuri kirjeen hänen vanhemmilleen.
Olen kovin pahoillani.
Mutta sureminen on syntiä, -
kun tiedän, että hänen hyvä ja yksinkertainen sielunsa on mennyt suoraan taivaaseen.
Miten voin auttaa?
Olen varma, että sisaren kuoleman jälkeen -
teidän täytyy olla vielä enemmän avun tarpeessa.
Mietin nimittäin, josko voisin tulla luostariin ja -
tehdä mitä vain, auttaakseni teitä.
Rakas lapseni, etkö luule tehneesi tarpeeksi -
- tullessasi tänne miehesi kanssa? - Olen ollut täällä kuukauden.
Minulla ei ole mitään tekemistä päivisin.
Kenties voisin auttaa sisaria sairaalassa.
Se on mahdotonta. Koleran näkeminen on hirvittävää.
- Mitä tapahtuisi, jos sairastuisit? - Siivoaisin mielelläni lattioita, mitä tahansa -
kunhan tuntisin itseni hyödylliseksi.
Se ei ole tarpeen.
Orvot siivoavat lattioita.
On asiamme ja etuoikeutemme hoitaa sairaita.
Mutta joka päivä on lisää tehtävää.
Oletko jutellut miehesi kanssa toiveestasi?
Olen.
En ymmärrä, mitä sanotte.
Lisäksi löysin jäämiä joesta, alavirtaan hautausmaalta.
- Oletko tarkistanut nämä tulokset? - Tein testit kolmesti.
Se siitä sitten.
Suosittelisin kylpyalueen eristämistä, ja joelle pääsyn estämistä.
Kuinka kaukaa luulette ihmisten hakevan vetensä kävellen?
Ei aavistustakaan. Ylävirtaan, vähintään kilometri hautausmaan yläpuolelta.
- Se on liian kaukana. - Siitä huolimatta.
Olen samaa mieltä tohtori Fanen kanssa.
Se on tarpeellista.
Voisimme myös antaa säädöksen, joka määräisi -
- hävittämään ruumiit saman tien. - Olemme jo tehneet sen, tohtori.
Mutta jos ette valvo sitä, se on turha. Perheet piilottelevat ruumiita päiväkausia.
- Sitten hautaavat ne sitten liian lähelle jokea. - Ymmärrän ongelman.
Teidän ei tarvitse selittää sitä kahteen kertaan.
Eversti, kunnioittaen pyydän, että -
määräätte sotilaanne menemään näiden ihmisten koteihin, -
ja poistamaan ruumiit vaikka väkisin jos tarve vaatii.
Kaikki hyvin.
Hei.
Ymmärrän. Henget tarvitsevat vettä. Ymmärrän sen.
Haluan vain siirtää muutaman näistä, etteivät ne asu vedessä.
Hän sanoi, että ne ovat heidän sotapäällikkönsä suojauksessa.
Jos hän haluaa siirtää ruumiit, hän lähettää omat sotilaansa.
Nyt ei ole paras hetki länsimaiselle naiselle tutkia kiinalaisia kaupunkeja itsekseen.
Ole hiljaa.
Aivan kuin välittäisit, kuolenko nationalistien vai tylsyyden takia.
Sitä paitsi, en ollut yksin.
Olin uljaan suojelijani Sung Chingin seurassa.
Muuten. Olet varmasti iloinen kuullessasi, -
että olen yhtä hyödytön nunnille kuin sinullekin.
Suljin tänään kaupungin ainoan vesivarannon.
Mitä aiot tehdä?
Ei aavistustakaan.
Taidammekin olla hyödyttömiä molemmat.
Vihdoinkin jotain yhteistä.
- Tohtori Fane. Olemme molemmat sään armoilla. - Ei nyt, olen pahoillani.
- Anteeksi? - Lasken.
Laskette?
Leiriydymme tähän yöksi.
Mistä kuvittelet, että sotapäällikkö suostuu yhteistyöhön?
- En usko, että suostuu. - Millä olet ajatellut vakuuttaa hänet?
En tiedä.
Nämä miehet ovat kuin eläimiä.
Heillä ei ole visiota. Vain nälkää ja voimaa.
Tämänkaltaiset miehet ovat pitäneet valtaa Kiinassa koko ikäni, -
mutta se aika on päättymässä.
Heille ei ole sijaa uudessa Kiinassa.
Et taida pitää minunkaan läsnäolostani kovin paljon.
Mielestäni Kiina kuuluu kiinalaisille, -
mutta muu maailma näyttää olevan eri mieltä.
Niin, mutta sillä ei ole mitään tekemistä kanssani.
En tullut tänne aseen kanssa. Tulin mikroskoopin kanssa.
Uskon sinua.
Mutta olisi kiva tehdä yhteistyötä -
ilman, että maasi aseet osoittavat kansaamme.
Suunnitelmamme on johtaa vesi kaupunkiin yläjuoksulta -
peltojen halki hautausmaiden yläpuolelta.
Sinun luvallasi ja joukkojesi avustuksella -
haudat siirretään kauemmas veden luota, ja eversti Yu miehineen -
hautaa vainajat nopeasti, säilyttäen vesilähteiden koskemattomuuden, -
ja edesauttaa kunnon hygieniaa seuraavien viikkojen aikana.
Muutaman lisäkuoleman ja mahdollisien tuhansien uhrien välillä on eroa.
Hän sanoo, että jos pidämme vedet puhtaana -
ja edistämme kunnollisia hygieniaa, muutamassa viikossa kuolleisuus -
vähenisi enemmän kuin tuhannella.
Lopettiko hän jo?
En uhraa miehiäni siihen kolerasotkuun.
Unohda se! Ihmisten kuoleminen -
on kohtalo! Ei minulla ole mitään tekemistä sen kanssa.
Sinä. Vie hänet pois täältä.
Hän kieltäytyi.
Hän ei taida puhua sanaakaan englantia?
Kerro hänelle, että tuo on naurettavin puku, minkä olen ikinä nähnyt.
Tämä tohtori arvostaa teitä suuresti, -
ja olette oikeassa.
Kauhea sotku tämä epidemia. Mutta esimieheni sanoi, -
että jos miehenne eivät pysty hallitsemaan sitä, -
armeijamme auttaa teitä mielellään.
Tämä paikka -
on mykistävä.
Pelkäänpä, että kun sotilaamme saapuvat tänne, -
he eivät halua lähteä.
- Olen pahoillani. - Älä minun takiani keskeytä, -
jos tohtori Fane nauttii.
En ollenkaan. Tarkoitan...
- Todella hyvää. Olin ohikulkumatkalla... - Ei. Jää.
- Minun pitäisi mennä. - Minä vaadin.
- Hyvä on, jos tahdot. - Jatkakaa, rouva Fane.
Kenties jotain hieman rauhoittavampaa.
Tietenkin.
Tänään tuotiin uusi vauva.
Tytöt nimesivät hänet Zan Xieniksi. Se tarkoittaa upouutta.
Nunnat aikovat kutsua häntä Katherineksi, -
mitä tietenkään kukaan tytöistä ei osaa lausua.
Luojalle kiitos nunnista.
He tekevät niin paljon ja pyytävät niin vähän.
Kai sen noinkin voi ajatella.
Kai?
Se taitaa olla hieman monimutkaisempaa.
He ottavat epätoivoisia lapsia ja antavat heille mahdollisuuden.
Mitä monimutkaista siinä voisi olla?
He menevät myös nuorien äitien koteihin.
Pyytävät heitä luovuttamaan lapsensa luostariin.
He tarjoavat perheille rahaa, jotta he suostuisivat luovuttamaan lapsensa.
Nunnasi eivät ole täällä vain pitämässä orpokotia.
He käännyttävät lapset pieniksi katolilaisiksi.
Kukaan ei ole Kiinassa ilman syytä.
Silti, kokonaisuutena, minusta se, mitä he tekevät, -
on melko hyvää työtä, eikö vain?
Olen täällä tutkimassa bakteereita. Ei minulla tarvitse olla mielipidettä heistä.
Minulla on, ja ihailen heitä.
Ei sen tarvitse olla niin vaikeaa ja synkkää.
Esimerkiksi se, mitä teet, on uskomattoman jaloa.
Halveksit minua ennen. Halveksitko edelleen?
Walter, kaikessa viisaudessasi -
sinulla tulisi olla enemmän suhteellisuudentajua.
Me ihmiset olemme monimutkaisempia kuin typerät mikrobisi.
Olemme arvaamattomia, teemme virheitä ja petymme.
- Todellakin teemme. - Olen pahoillani.
Olen pahoillani, etten ole nuori täydellinen nainen, jonka haluaisit minun olevan.
Olen vain tavallinen.
En koskaan yritäkään teeskennellä olevani mitään muuta.
Et todellakaan yrittänyt.
Pidän teatterista, tanssimisesta ja -
tenniksen pelaamisesta. Pidän peleistä, miehistä, jotka pelaavat pelejä.
Anteeksi vain, mutta minut kasvatettiin niin.
- Pelaan kyllä melko hyvin bridgeä. - Se onkin todella mielenkiintoista.
Raahasit minua pitkin niitä loppumattomia gallerioita Venetsiassa -
vaahdoten kanavien ihmeistä.
Laguunijärjestelmän huuhtelusta tai jostain hölynpölystä.
Olisin ollut paljon mieluummin golfaamassa Sandwichissä.
Taidat olla oikeassa.
Oli typerää etsiä toisista sellaisia asioita, joita ei ole.
Kyllä. Niin oli.
Walter?
Mikset murtanut ovea silloin, kun tiesit minun olevan huoneessa Charlien kanssa?
Olisit voinut yrittää edes piestä hänet.
Hän ei ollut sen arvoinen.
Tai ehkä olen liian ylpeä tapellakseni.
Enpä tiedä siitä.
POLTTAAKAA RUUMIIT VÄLITTÖMÄSTI.
Älkää viekö häntä pois, olkaa kilttejä!
Hänen sielunsa ei lepää koskaan!
Käskin abbedissaa pitämään sisaret luostarin sisällä.
Asetan vartijan portille.
Kehottaisin kaikkia länsimaisia pysymään sisätiloissa.
Selvä.
Sisar, onko rouva Fane ollut luostarissa tänään?
Kyllä, mutta hän lähti hetki sitten.
Tämä on brittipaholaisen syytä!
Kunniottakaa perinteitämme!
Sung Ching.
Mennään!
Sung Ching. Missä rouva Fane on?
- En ymmärrä, mitä sanotte! - Häipykää hänen kimpustaan!
- Oletko kunnossa? - Olen.
Tule.
Whisky on loppu.
- Tohtori Fane. - Saisinko paukun?
Hei, kultaseni.
Minut sijoitettiin Hankowiin vallankumouksen ajaksi, kun kaikki mantshut teurastettiin.
Pystyin auttamaan erästä perhettä.
Uusia asiapapereita ja sen sellaista.
Hän oli tyttäristä nuorin.
En ensin kiinnittänyt häneen paljoa huomiota.
Tai enempää kuin oli tarpeen.
Kun lähdin Hankowista, hän seurasi minua.
Lähetin hänet takaisin pari, kolme kertaa.
Hän palasi aina.
En tajunnutkaan, että olette niin kiintynyt häneen.
Miksi uskotte niin?
Näen sen silmistänne.
Miehet ovat vaikeaselkoisia.
Luulin, että olette kuten kaikki muutkin, mutta nyt minusta tuntuu, etten tiedä teistä mitään.
Ihmettelen, mitä hän näkee teissä.
Wan Xi.
Hän sanoo, että olen hyvä mies.
Kuin nainen koskaan rakastaisi miestä miehen hyveellisyyden vuoksi.
Huomenta.
Taitaa olla parasta pysytellä poissa kaupungista tänään.
Hyvä on.
Menen kävelylle.
Tulehan jo.
- Mitä ihmettä teet täällä asti? - Lievitän krapulaani kävelemällä.
- Mitä sinä teet? - Olen yrittänyt ostaa bambuja tältä herralta, -
mutta hänen hintansa on kohtuuton tai sitten pääni on -
liian hajalla neuvotteluun.
- Haluaisitko kyydin kotiin? - Millä? Puhvelillako?
Ohjaamme veden tilapäisesti näiltä pelloilta -
suoraan kaupungin keskustaan, missä he saavat sen helposti.
Matkaa on melkein kilometri. Välillä se oli yhtä tuskaa.
Voi äiti.
- Kuolenko minä? - Älähän nyt. Et saa olla noin hupsu.
Kuulehan kultaseni, voisitko olla raskaana?
- Ei. - Kyllä vain.
Tarkoitan...
Minä...
- Kai se on mahdollista. - Siitä ei ole epäilystäkään.
Sisar St. Joseph tiesi heti. Hän tulee suuresta perheestä, -
joten hänellä on kokemusta näistä asioista.
- En voi uskoa sitä todeksi. - Mikset?
- Lapsen saaminen on luonnollista. - Lääkäri ilostuu.
Niin, ajattele, kuinka onnelliseksi miehesi tulee.
- Mitä täällä on tapahtunut? - Olen kunnossa.
- Pyörryit kuulemma. - Olen kunnossa.
- Anna kun tutkin sinut. - Se ei ole koleraa.
Ei, en usko sen olevan.
- Voitko pahoin vai pyörryitkö vain? - Walter, lopeta.
- Olen raskaana. - Lapsiko?
- Oletko aivan varma? - Olen.
Sehän on mahtavaa.
Kauanko uskot olleesi raskaana?
Kaksi kuukautta.
Ehkä kauemmankin.
Kitty, -
olenko minä vauvan isä?
En totta puhuen tiedä.
Olen pahoillani.
Sillä ei ole merkitystä nyt.
- Vai onko? - Ei ole.
Ei, sillä ei ole merkitystä.
Tohtori Fane!
Tulkaa mukaani.
- Mitä tämä on? Mistä he tulevat? - Kolera levisi etelään jokea pitkin.
- Siellä ei ole lääkäreitä tai laitoksia. - Täällä he saastuttaisivat kaiken.
- Meidän täytyy pitää heidät pois kaupungista. - Tohtori Fane!
Tohtori Fane!
Pysähtykää!
Pysähtykää tähän! Voimme auttaa tässä!
Käskekää heidän pysyä poissa kaupungista! Sanokaa, että autamme heitä täällä.
Rouva Fane, kootkaa kaikki lapset musiikkihuoneeseen.
Odottakaa täällä!
Mennään!
Tuo tuo poika tänne.
Hänellä on haava. Hoidan hänet.
En ymmärrä. Miksei hän herättänyt minua?
Hän aloitti aikaisin, ja sinä tarvitsit lepoa.
- Kuinka kaukana pakolaisleiri on? - Aivan kaupungin liepeillä, vuoren juurella.
Tohtori Fane kertoi, että hän halusi sinun lähtevän, muttet suostunut.
- En halunnut erota teistä. - Arvostamme sitä, rakas lapsi, -
- mutta tuskin halusit erota hänestäkään. - Se onkin velvollisuuteni.
Velvollisuutta on pestä kädet, kun ne ovat likaiset.
Rakastuin ollessani 17-vuotias.
Jumalaan. Hölmö tyttö romanttisine ajatuksineen -
uskovaisesta elämästä.
Rakkauteni oli intohimoista.
Vuosien myötä tunteeni ovat muuttuneet.
Olen pettynyt häneen. Hän ei huomioinut minua.
Olemme asettuneet rauhaisaan ja välinpitämättömään suhteeseen.
Kuin vanha aviopari, joka istuu vierekkäin sohvalla, mutta puhuu harvoin.
Hän tietää, etten jätä häntä koskaan. Tämä on velvollisuuteni.
Kun rakkaus ja velvollisuus ovat yhtä, -
niin armo on sinussa.
Sotilaasi odottaa viedäkseen sinut takaisin.
- Jäisin mieluummin tänne. - Ei.
Mikä hätänä? Mitä?
Rouva Fane?
Herra Waddington?
- Aviomiehenne. - Mitä on tapahtunut?
Hän on sairastunut.
Missä hän on?
Rouva Fane?
Ei, hän ei saa olla täällä. Se ei ole turvallista. Waddington!
Pelkäänpä, ettei minulla ole sananvaltaa.
En kaipaa yleisöä.
- Teidän on mentävä. - Lapsenne.
Minä pyydän, teidän on mentävä.
Walter, kerro, mitä minun pitää tehdä.
Hidasta tuota tippaa. Se on liian nopealla.
Hyvä. Kitty? Kitty!
Tämä pahenee vielä ennen kuin hellittää.
Oletko valmis tähän?
Olen.
- Mikä hätänä? - Suolaliuos on loppumassa.
Voitteko lähettää jonkun hakemaan lisää?
Olen lähettänyt jo, mutta se tulee myöhässä monien kohdalla.
Kitty.
Oletko hereillä?
Voitko paremmin?
Anna anteeksi.
Anteeksi?
Ei ole mitään anteeksipyydettävää.
Walter.
Olen pahoillani.
Olen kovin pahoillani.
Rouva Fane?
Tohtori Fane halusi tulla haudatuksi välittömästi.
Totta kai.
Mitä te teette?
Se on typerää. Ne kuolevat viikossa.
Tuskin hintansa arvoisia.
- Mitä mieltä sinä olet? - Minusta ne ovat kauniita.
Niinkö?
Taidat olla oikeassa.
Tule.
Meidän pitää kiirehtiä. Isoisä odottaa.
Kitty Fane?
- Ei voi olla totta. - Hei, Charlie.
Mitä teet Lontoossa?
Tiedän, että siitä on kauan aikaa.
Minun olisi pitänyt kirjoittaa.
Kuka tämä on? Tervehdys, nuori mies.
- Mikä sinun nimesi on? - Walter.
Hei, Walter. Minä olen Charlie Townsend.
- Kuinka vanha sinä olet? - Viisi.
Tule, kulta. Meidän pitää mennä.
Totta kai.
- Oli hauska nähdä sinut taas. - Samoin
- Näkemiin, Walter. - Näkemiin.
Kitty!
Olen Lontoossa kolme viikkoa. Ehkä me voisimme...
Näkemiin, herra Townsend.
Näkemiin, rouva Fane.
Äiti, kuka tuo oli?
Ei kukaan tärkeä, kultaseni.
YSTÄVIEMME, JULIE PIERCEN JA JOHN TIMBERLEYN MUISTOLLE